1,3 millioner på 20 dage? Forstår du det?
Fremtiden er dyr. Det bruger Apple dagligt på forplejning.
Apple laver computere, som man kan skrive på, og som har skærme.
– Og ... Er det et akvarie? – Ja og nej.
Til vores test skal vi bruge 286'eren på 12,5 MHz, men den findes ikke.
Hvis vi overbelaster 8'eren, brænder chippen af. Så Larry ...
Stan lagde chippen i mineralolie og sænkede temperaturen.
Så kører den med 12,5 megahertz, og vi kan designe morgendagen.
– Tager det så længe? – Den er klar til Comdex.
– I november. – Se her.
Tre fire–lags kredskort. Den nye norm.
Vi sigter efter 12. Forestil dig en metro med elektroner som tog.
Flere lag, færre kollisioner, alt med lysets hastighed.
– En tredjedel af lysets hastighed. – Det er irrelevant her, Stan.
Dine penge støtter innovationen. Er det ikke smukt og spændende?
Først vil jeg se en klon med vores logo, der kører Lotus 1–2–3 –
– på hylderne i Sears, mens folk slås om dem.
Det er svært at tro på noget, når man har en så begrænset viden.
Nathan Cardiff er i telefonen.
Herregud. 396 millisekunder.
– Hold da kæft! – Seriøst?
– Har du tjekket? – Tre gange.
– Hvor er Gordon? – Han sover nok.
Ja, jeg er hjemme til sengetid.
Ja, men denne gang lover jeg det.
– Hvad med lidt privatliv? – 396 millisekunder.
– Er hun færdig? – Hun lavede underprogrammet først.
– Vi har taget tid! – Vi har lige nået Doherty–tærsklen.
Jeg ved det godt. Jeg elsker dig.
Vi har nået Doherty–tærsklen.
– Har du læst på lektien? – Lad mig nu være, og vis lidt glæde.
– Jeg vidste, den var hurtig. – Hvornår er du klar?
– To dage. – En dag og en nat?
31,29 timer og 13 nanosekunder.
– Vil du ikke gå nu? – Jeg indkalder til møde.
Det må være din spøg?
Okay, kom nærmere. I dag har vi nået en milepæl.
Når man måler PC'ers hastighed, taler man om Doherty–tærsklen for svartid.
Når man beder sin computer om noget, trykker på "Enter" –
– og den svarer på under 400 millisekunder –
– så vil man sidde klistret til den i timevis.
Man virker fraværende, men man er produktiv, fastnaglet, hypnotiseret.
Med længere svartid kan man miste koncentrationen.
Man rejser sig, vasker op og tænder for fjernsynet.
Men under 400 millisekunder ... Det er den magiske grænse.
Ved I hvad? Vores kommende Cardiff–PC ser ikke ud af så meget –
– men den har lige været nede på 396 millisekunder.
Den bliver både hurtigere og mere vanedannende end resten.
Vær sammen med familie og venner nu, for snart vil I foretrække PC'en.
Lad os se dem, Debbie. Det her er kun et lille udpluk af alle mine opkald.
Kunder og butikker. De vil vide, hvad vi laver.
I morgen kommer der en journalist fra Wall Street Quarterly.
Han tiggede og bad. Vi begynder at blive synlige.
Det går virkelig fremad. Så det virker passende ...
– Nej, du kontaminerer den. – Hvad laver du, Joe?
– Du kan ødelægge alt. – Slap af. Alle bliver her.
Det kalder jeg et festbål!
– Nej, far. De lyserøde! – Er de her ikke lyserøde nok?
– Æblestykker og peanutbutter? – Nej, de bliver brune!
Ikke med citronsaft. Bare tag de røde på.
Så når mor siger det, gør du det bare?
Okay, tag skoene på.
Vi må begynde at ryge pot igen, så vi kan slappe lidt af.
– Så kommer vi aldrig op. – Kan du holde ud at høre det her?
Går det dig ikke på nerverne?
Husk nu at hente dem på legepladsen klokken 14.15.
– Du har pigerne indtil klokken 18. – Nå ja.
– Kan du ikke ..? – Nej, Hunt har allerede hjulpet mig.
– Hvad med din mor? – De er jo i Las Vegas.
Og Rose har skoldkopper.
– Fint, jeg er der 14.15. – Tak.
Men kom lige hjem. Jeg skal tilbage på kontoret.
Haley smed min tandbørste i toilettet!
– Jeg er i gang med maden. – Okay, kom.
Lad os fiske den op igen.
Hvad sagde du til hende?
Hallo! Hallo!
Gordon! Arbejd nu ikke for hårdt!
Der er doughnuts i kaffestuen, så reporteren tror, at vi er gæstfri.
– Er alt i orden? – Jeg har brug for din hjælp.
En artikel i Wall Street Quarterly, den rigtige artikel, kan ændre alt.
Vores PC kan blive kendt.
Men hvis vi giver indtryk af at være sjuskede, går det ikke.
– Skulle jeg hellere have købt kager? – Nej.
Problemet er Cameron. Hendes arbejdsbord er en svinesti.
Det er uprofessionelt, uhygiejnisk og faktisk pinligt.
Vi må få ryddet op, inden Kane kommer.
– Men han kommer klokken 11. – Så må de skynde sig.
Hun lader dem ikke gøre det. Du ved jo, hvordan hun er.
– Du bor i nærheden, ikke? – Jo, ved Buxton.
Tag hende med hjem. Få hende til at gå i bad og vaske hår.
Måske vil hun lytte til en anden kvinde.
– Kan du ikke sige det? – Ikke, at hun skal tage en bh på.
Kom nu, Debbie.
– Okay, jeg skal gøre mit bedste. – Tak.
– Fik du nok af Millys pølse? – Ja, jeg var ved at eksplodere.
Men den er god. Hun er noget særligt.
Ja, hun er værd at holde på. Det er svært at finde gode folk.
– Tak, Nathan. Jeg må tilbage igen. – Til hvad?
– Hvabehar? – Har du travlt?
Jeg troede, at Joe havde tjek på det hele?
Ved du, hvad jeg ikke forstår?
At Loulu ikke vil finansiere vores PC–drøm, det forstår jeg.
Men der er gået tre uger, og hun har ikke ringet tilbage.
– Joe sagde grimme ting til hende ... – Sludder.
Man kan kalde Loulu en bonderøv med gedenosser –
– men hun går aldrig glip af en god forretning.
Er det din nye metode? Når jeg spørger, siger du "Joe!"?
Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg vil have et ærligt svar. Hvem er lederen?
– Det er jeg. – Det håber jeg også. Folk snakker.
Folk siger, at du har mistet grebet om det.
Gør det klart, hvem der arbejder for hvem, ellers fremstår vi som idioter.
Okay. Du kan vist selv finde ud.
Med chipholdere kan processorerne kobles til et enkelt båndkabel.
Alt det hjalp os med at nå Doherty–tærsklen.
– Du er vist ikke ingeniør? – Hvad?
Du lyder, som om du gentager det, andre har sagt.
– Jeg er produktchef. – Doherty–tærsklen?
Den når alle firmaer i testfasen.
I en computer med kølelegeme og kabinet er det noget helt andet.
Mine læsere falder hurtigt i søvn.
– Okay. – Jeg gør Matt Garrison en tjeneste.
Jeg lovede at kigge forbi, men nu smutter jeg.
Kom nu, Ron. Du kan vel tale med nogle af vores ansatte?
Du kan skrive en interessant artikel om de undertippede.
– Fint. Et kvarter. – Glimrende.
Vi bruger ikke penge på programmører.
De er bare maskiner, der omsætter pizza til kode.
– Kom nu! – Men Cameron er en pige.
Det ser man ikke hver dag.
22 år, genial og ufattelig god til BIOS.
– Hvad er der sket? – Den er væk.
– Hele min kode ... – Har du genstartet den?
– Det er nok bare skærmen. – Hvad foregår der?
– Du tog vel en sikkerhedskopi? – Ja.
– Ja. På et tidspunkt. – På et tidspunkt?
Hvad er det? Hvad ..?
For pokker da. Det var en strømbelastning.
Den har nok brændt disken af.
– Hvor har du dine disketter? – Den er i. Filtabellen er nok tom.
Hvor er de andre?
– Her, tjek dem. – Ja.
– Nej. Den er afmagnetiseret. – Også den her.
Hvad? Hvordan kunne det ske?
En støvsuger? Satte du den i ..?
– Undskyld. – Fortæl, hvad der skete.
Har du backupfilerne ved siden af dine højtalere?
Herregud! Du kunne lige så godt have sat en magnet på dem!
– Hvem fanden er det? – Ron Kane, Wall Street Quarterly.
Okay, piger. Nu kommer far.
– Far, du kommer for sent! – Ja.
Jeg bad dig om en enkelt tjeneste!
– Nogen kan vel huske dig på det? – Jeg har en dårlig dag.
Nå? Nu misser jeg en deadline til.
Der er nok mere på spil i min verden. Jeg tjekker ikke bare lommeregnere.
Må jeg spørge dig om noget?
Hvornår har du klippet deres tånegle? Hvem er allergisk over for abrikos?
Kender du navnet på deres læge? Nej?
– Fordi jeg gør din verden mulig. – Kom nu, mor.
Det er fint nok. Bare tag dem. Vi må tale om det senere.
– Donna ... – Herregud, kan du ikke?
– Du kan ikke engang tage dem? – Kom med til Cardiff.
– Det gik vildt til, hvad? – De kom næsten op at slås.
Jeg håber, at jeg må sidde her. Det sagde din sekretær i hvert fald.
Kom hellere tilbage i næste uge.
Chefingeniøren siger, at det kan ordnes, men det distraherer.
Lad mig være ærlig. Jeg ville aldrig skrive om jer.
Jeg tror, at I har lige så stor en chance som min vaskemaskinereparatør.
Jeg ville bare gøre Matt en tjeneste, men universet belønnede mig.
En historie om et firma, der fløj for tæt på solen og blev brændt af IBM.
Smerten, de knuste forhåbninger ...
5000 ord om det kan få mig tilbage til Wall Street eller Silicon Valley.
Jeg bliver, indtil jeg har fået alle de saftige detaljer.
Måske forstod du mig ikke. Det var ikke nogen forespørgsel, Ron.
Okay, du truer mig.
Hvis du smider mig ud, skriver jeg, hvad jeg ved. Det bliver ikke kønt.
Hvis jeg må blive, får jeg hele historien, godt som skidt.
Vi er de bedste her i området. Vi overvinder den lille forhindring.
Så må jeg vel gerne bevidne det? Eller var det bare pladder?
Kom, skat.
– Er det her din ekspert? – Det er også godt at se dig
– Hun skrev sit speciale om lagring. – Men vi skal bruge aktuel viden!
– Som om du ved, hvad det er. – Du må ikke være her.
– Glimrende. – Kom, piger.
– Spolerede du min dag for det her? – Find jeres malebøger, piger.
– Hvad mener du? – Mens han er her? Kom nu.
– Reporteren? Bed ham gå. – Så let er det ikke.
– Sikken overraskelse. – Jeg tænker på dig.
Hvad ville cheferne på TI sige til, at du arbejder her?
Vil du ikke bare skjule, at du ikke kan redde din egen røv?
– Din kone må ikke være her. – Hvad? Uden Donna er PC'en død.
Hun er vores bedste og eneste mulighed.
Fint. Men hvis Kane spørger, så arbejder hun her.
Og brug ikke dit rigtige navn!
Hej. Jeg har nogle spørgsmål.
Ud over disketten i computeren og dem i bunken, er der ikke mere backup?
Er det et nej?
– Har du en liste over filerne? – Nej.
Når man skaber noget, lader man sig ikke stoppe af bogføring.
Det er derfor, at vi er endt her.
Hvem er du? Nogens mor? Har du erfaring med hardwaren?
– Ved du, hvad jeg har mistet? – Jeg har også læst på Berkeley.
Jeg har også selv skrevet kode og født to børn, så ja, jeg er en mor.
Og du kunne godt bruge en, for du er et vrag.
Lad mig være. Gå ud, og brænd en bh eller noget.
Sally Ride er i rummet, mens du begår en fejl og skælder ud på alle andre.
– Du må have bollet med chefen. – Det gør jeg stadig, din so.
– Du har vist ikke meget selvtillid? – Gå ad helvede til.
Den kan ikke dreje, og læsehovedet er skadet. Vi må montere den igen.
– Så går den nye vel i stykker? – Dreje den i hånden?
– En mikrometer ad gangen? – Ja.
NASA kan indstille spejle til 1/6 af bølgelængden for gult lys –
– så det her må også være muligt.
Min chance er faktisk større med en faktor på 144.
– Måske, men ikke helt. – Nej, den må modificeres.
Vi bruger skridtmotoren på hovedet og indsamler data ét klik ad gangen.
– Mens vi dør af alderdom. – Ikke hvis filtabellen er intakt.
Foruden de beskadigede filer, kan jeg genskabe BIOS med deduktion.
– Hun er vist klogere end dig. – Ja.
Jeg fortjener hende ikke rigtigt. Utroligt, at hun finder sig i mig.
– Nogen er i knibe. – Nu kører vi.
– Alt i orden? Jeg har lidt mad med. – Gå nu bare.
– Du kan starte overførslen. – Hvornår bliver det færdigt?
– Det tager ikke lang tid. – Forbindelserne er svære.
Ledningerne sidder midt i båndkablet.
– Jeg vil hjem, mor. – Jeg er sulten.
– Maylene. – Jeg må hjem til børnene.
– Hvad med Debbie? – Joe har sendt hende hjem.
– Jeg har nødder og rosiner. – Er det vores aftensmad?
Børnene i Afrika sulter.
– Vi skal have ordnet det her. – Jeg kan godt tage dem.
Nej tak. Du har gjort nok.
– Hvor ville du tage dem med hen? – I garagen, uden for branddøren.
Okay, men vær forsigtig. Der er en telefon dernede.
Vi er lige her. Her er maden. De skal spise uden at klynke.
De er sikkert nogle små engle.
Jeg bliver da blind, inden jeg dør. Så er jeg nødt til at holde op.
De finder en anden skærm.
– Filtabellen er næsten intakt. – Gudskelov.
Rolig. Det er en proces.
Ved du, hvad det minder mig om at se dig arbejde?
– At du altid forstyrrer mit arbejde? – Den aften i CS–50.
Hvor du insisterede på at få mig på bordet i laboratoriet.
Sådan husker jeg det ikke helt.
Det tog fem dage at reparere dem, som du havde fejet ned på gulvet.
– Det var dig, der fejede dem ned. – Romantisk hast.
Ja, det kan jeg godt huske.
Undskyld, Donna.
– Lad mig være, jeg skal arbejde. – Okay.
– Vil I have lidt mundspray? – Ja.
Det tilhørte en, der er stoppet. Nogle synes, at det er ulækkert.
Er I klar?
Nej? Det er bedre, når det kilder rigtigt.
Rigtig kilden er bedre.
– Du er ikke rakkerpak. – Du er sjov.
Hvad? Har nogen sagt, at jeg er det?
I må gerne sige det.
Far sagde til mor, at du er hvidt rakkerpak.
– Det var bare for sjov. – Hvordan ved du det?
Fordi de grinte. Lad os nu lege, Cameron.
Vil I se noget sjovt?
Okay, gå tilbage til jeres forældre.
Kom.
– Sagde Joe ikke, at du skulle gå? – Jo.
Men så indgik vi en aftale.
Hvordan går det med BIOS–gendannelsen?
Ingeniørerne ville heller ikke tale med mig. Nærtagende typer.
– De ville nærmest korsfæste mig. – De er kvikke.
Det må være hårdt for dig. 22 år her.
Du har solgt dioder, amatørradioer og software, og nu det her?
Har du ikke nogen skyldfølelse over at lade en IBM–type komme ind –
– og kapre det hele?
Sæt dig ordentligt ind i tingene. Ingen har kapret noget fra mig.
Tror du i øvrigt, at din historie om vores knuste drømme –
– vil forandre journalistikken? Det er kun papir til at pakke fisk ind i.
Skriv du bare en Titanic–historie om, hvor fortabte vi er.
Men pas på.
For når vi bygger vores PC, vil alle gerne have en bid.
Og du vil stå udenfor –
– med pikken blafrende i vinden.
Forsvind fra mit kontor, før du får en på hovedet.
Nu har vi den vist.
Pokkers!
Hold da kæft, er du også blevet fyret?
Det er som en gyserfilm derovre! Bare rolig, jeg skyder kun skurke.
Du er her for at hævne dig, ikke?
Retfærdighed! Hvad vil du skrive?
Værsgo, gør det bare.
De er begge nogle hyklere.
Den snobbede karrierekvinde Donna og den talentfulde Gordon?
Må jeg være fri. Som om han og ham Joe –
– kommer til at lave en PC, der kan konkurrere med de store drenge.
Gør det bare. Jeg sladrer ikke.
Vi har den.
– Flot. Krisen er afværget. – Heldigvis var filtabellen der.
Jeg skrev et program til opsamling af dataene.
Jeg har ikke det hele, men cirka 93 procent.
– Og hvem er du? – Susan Fairchild.
Hun arbejder med fejlsøgning. Tak, Susan. Godt klaret.
Vil I ikke vise Ron, hvordan I gjorde det?
Den magnetiske plade smeltede. Vi måtte montere den igen.
– Og hvem er du? – Gordon Clark, chefingeniør.
Kom nu, IBM decimerede jeres computerfirma.
I har fyret en masse. Har I virkelig ressourcer nok?
Tre ting: smidighed, visioner og total mangel på frygt ...
Der er ingen tæpper på lageret. Det er et cementgulv.
Så bruger man moppe, ikke nogen støvsuger.
– Skal jeg ringe til pedellen ... – Du er godt nok hårdnakket.
De var afmagnetiserede, men den ene indeholdt et regneark.
En anden et spil. Cameron er ikke så sløset.
Hun havde brugt rene disketter.
Du iscenesatte det her.
Du fik hende ud og arrangerede strømbelastningen.
Du tog nogle tilfældige disketter –
– afmagnetiserede dem og byttede dem ud med Camerons.
– Godt set. – Hvis jeg ikke havde reddet koden?
Så havde jeg selv ordnet det, inden Kane gik.
– Alt det for lidt omtale? – Undervurder det ikke.
Han var totalt uinteresseret i os.
Nu kan han skrive, at vi er nogle genier eller afsporede –
– men noget skriver han i hvert fald, og det er, hvad vi skal bruge.
Og Cameron, som du går i seng med? Hende ofrede du bare?
Hun kommer over det. Og hun lærer at være forsigtig.
Du kan mene om mig, hvad du vil, men det er også deres drøm.
De må ikke miste tilliden til mig over en bagatel som det her.
Hvis du er klog, og det er du tydeligvis –
– så siger du det ikke til nogen. Ikke engang til Gordon.
Børnene har det fint. Tak.
Her, få dem ind i bilen. Jeg kommer om et øjeblik.
Hej! Du skræmte mine piger.
– Jeg er ked af det. – Det burde du også være.
Jeg reddede din kode. Ikke det hele, men 93,6 procent.
Tak.
– Det, jeg sagde til dig ... – Glem det, du var fortvivlet.
Jeg spildte engang sodavand på motherboardet og havde ingen backup.
Jeg ville springe ud fra en bro.
Men jeg må sige, at min kode aldrig var som din.
Din er ... som et stykke musik.
Gå hjem, og spis lidt rigtig mad. Du kan arbejde i morgen.
– Nej, jeg må fikse de sidste 6,4 %. – Som du vil.
Er det dine?
Åh ... Gordon.
– Det gik lidt hurtigt, hvad? – Dit kørekort, tak.
– Vent, hvad laver du? – Jeg skal bare finde kørekortet.
Hvad laver du? Okay.
– Uha, han slog mig. – Nej, jeg ... Hvad?
– De vil være trætte i morgen. – Altså om to timer?
Sikke en dag. Du var helt fantastisk.
– Susan Fairchild? Min mors pigenavn? – Det fløj bare ud.
– Ser du mig som min mor? – Nej, selvfølgelig ikke.
Du er knotten. Vi har brug for noget søvn.
Hvad er der?
Joe ødelagde Camerons harddisk og fingerede afmagnetiseringen.
Han gjorde det for at få reporteren til at skrive om jeres PC.
– Han havde sikkerhedskopieret koden. – Hvad?
Det er den mand, vi har satset på. Din partner.
Men hvordan kunne han? Herregud ...
– Tænk, hvad vi måtte gennemgå. – Og jeg spildte en hel dag.
Han indrømmede det, da jeg konfronterede ham.
Åh gud.
Virkede det? Vil reporteren skrive om os og vores PC?
Hvad er der?
Jeg spørger jo bare!
– Vi fisker på søndag, ikke? – Jo, chef.
Hej, Hank. Jeg så din knægt spille.
Der er lidt Nolan Ryan over ham.
Ja, de bliver hurtigt voksne.
– Jeg er ved at lave den nu ... – Nej, det gælder den anden rapport.
Den var forsinket og fuld af fejl. Jeg så dum ud foran Mark.
– Undskyld. – Hvad er der galt?
Du er bedre end det her. Jeg er din ven. Det ved du.
Men jeg kan ikke blive ved med at beskytte dig.
Du må arbejde under opsyn indtil videre.
Medmindre du forbedrer dig, må vi reagere på det.
Det var det hele.
Hold da op, hvad er der sket med dig?
Jeg faldt.
– Det var tæt på i går. – Ja.
Hvad skulle vi have gjort uden Donna?
Tekster: Lasse Petersen www.sdimedia.com